![](Slike/ABS2.jpg) |
Vsebina (izvlečki)
Pregled številk
11: 1 (1963)
27: 2 (1979)
31: 1 (1983)
35: 1 (1987)
36: 1 (1988)
40: 3-4 (1995)
42: 2 (1999)
43: 3 (2000)
44: 1-2 (2001)
45: 2 (2002)
46: 1 (2003)
47: 1 (2004)
47: 2 (2004)
48: 1 (2005)
48: 2 (2005)
49: 1 (2006)
49: 2 (2006)
50: 1 (2007)
50: 2 (2007)
51: 1 (2008)
51: 2 (2008)
52: 1 (2009)
52: 2 (2009)
53: 1 (2010)
53: 2 (2010)
54: 1 (2011)
54: 2 (2011)
55: 1 (2012)
55: 2 (2012)
56: 1 (2013)
56: 2 (2013)
57: 1 (2014)
57: 2 (2014)
58: 1 (2015)
58: 2 (2015)
59: 1 (2016)
59: 2 (2016)
60: 1 (2017)
60: 2 (2017)
61: 1 (2018)
61: 2 (2018)
62: 1 (2019)
62: 2 (2019)
63: 1 (2020)
63: 2 (2020)
64: 1 (2021)
64: 2 (2021)
65: 1 (2022)
65: 2 (2022)
Pregled vsebine: letnik 63,
številka 2 (2020)
![](Slike/PDF.png) Optične lastnosti skorje navadne leske se razlikujejo med vegetacijsko sezono in izven nje
Mateja GRAŠIČ, Hrvoje MALKOČ, Alenka GABERŠČIK
Izvleček
Primerjali smo lastnosti skorje navadne leske (
Corylus avellana
L.) v štirih različnih mesecih med vegetacijskim obdobjem in izven vegetacijskega obdobja. Predvidevali smo, da se bodo biokemijske in posledično optične lastnosti skorje po odpadanju listov spremenile. Ker skorja lesnatih rastlin vsebuje tudi plast klorenhima, ki prestreza presevano svetlobo in vrši fotosintezo, smo na skorji merili tudi potencialno fotokemično učinkovitost fotosistema II. Izmerjene vrednosti slednjega parametra so se tekom raziskave zniževale, in sicer od 0,77 pri septembrskih vzorcih do 0,22 pri februarskih vzorcih, kar bi lahko pripisali nizkim temperaturam. Oblika krivulj odbojnosti sevanja skorje je bila med štirimi vzorčenji zelo podobna, z viškom v rdečem območju in veliko odbojnostjo v bližnjem infrardečem območju, medtem ko je bila raven odbojnosti med temi vzorčenji različna. Največje razlike v odbojnosti sevanja med vegetacijskim obdobjem in izven vegetacijskega obdobja smo zaznali v zelenem, rumenem in rdečem spektralnem območju. Odbojnost svetlobe v teh območjih je bila pozitivno povezana z vsebnostjo klorofila
b
in karotenoidov, negativno pa z antocianini in UV-B–absorbirajočimi snovmi. Presevni spektri so pokazali manjšo variabilnost. Primerjava različnih pigmentov je pokazala najbolj izrazite spremembe v vsebnosti antocianinov in UV-B–absorbirajočih snovi, ki so se manjšale skladno z
zniževanjem okoljskih temperatur. Raven fotosinteznih pigmentov je skozi celotno obdobje ostala na visoki ravni in s tem omogočila nemoten primarni metabolizem.
Ključne besede
barvila,
Corylus avellana
, optične lastnosti, potencialna fotokemična učinkovitost fotosistema II (Fv/Fm), skorja |
![](Slike/PDF.png) Organski izvlečki smrdljive ditrihovke (
Dittrichia graveolens) kot možni
biofungicidi za Fusarium poae
Sabina ANŽLOVAR
Izvleček
V raziskavi smo testirali protiglivno aktivnost etanolnega, metanolnega in acetonskega izvlečka smrdljive ditrihovke proti patogeni glivi, ki smo jo izolirali iz ekoloških semen pšenice in molekularno določili kot
Fusarium poae
. Njeno občutljivost
za izvlečke smrdljive ditrihovke smo določali
in vitro
z dilucijsko metodo na agarju. Vsi organski izvlečki smrdljive ditrihovke so glede na kontrolo značilno zmanjšali rast glivnega micelija. Protiglivno delovanje je bilo koncentracijsko odvisno. Rast je najbolj zavrl metanolni izvleček. Vsi organski izvlečki so imeli primerljivo protiglivno delovanje kot azoksistrobin, ki velja za fungicid s širokim spektrom delovanja. Testirali smo tudi vpliv izvlečkov na kalitev semen redkvice. Metanolni izvleček je v prvih 24 urah kalitev zakasnil, pozneje pa je bila kaljivost vseh treh izvlečkov primerljiva s kontrolo. Kljub zakasnjeni kalitvi je metanolni izvleček inhibiral rast glivnega micelija za okoli 50 %. Rezultati kažejo na možnost uporabe metanolnega izvlečka smrdljive ditrihovke kot biofungicida v ekološkem kmetijstvu.
Ključne besede
Dittrichia graveolens
,
Fusarium poae
, protiglivna aktivnost, kalitev semen |
![](Slike/PDF.png) Kakovost slovenskega kostanjevega medu in njegove poznane lastnosti v prid medicinski uporabi in za funkcionalno prehrano
Janko Božič, Jasna Bertoncelj, Damjana Drobne, Gordana Glavan, Nina Gunde Cimerman, Adrijana Leonardi, Rok Kopinč, Anita Jemec Kokalj, Sara Novak, Mojca Korošec, Igor Križaj, Blaž Podrižnik, Martina Turk, Andrej Zabret
Izvleček
Kostanjev med je dobro opisan tako z osnovnimi senzoričnimi lastnostmi, z melisopalinološko analizo in s kemijsko sestavo. Specifičen grenek okus spremljajo še druge tipične senzorične lastnosti, ki pa imajo osnovo v kemijski sestavi, predvsem izvorne medičine na pravem kostanju. Temu se lahko pridružujejo tudi snovi iz drugih virov medenja, predvsem medenja lipe, jelke in smreke, v manjši meri pa travniških rastlin. Geografskega porekla znotraj Slovenije ne moremo zanesljivo opredeliti na osnovi melisopanlinološke analize, lahko pa na specifični kemijski sestavi, predvsem vsebnosti in razmerji med posamezni anorganskimi ioni. K zaznanemu protimikrobnemu delovanju kostanjevega medu pa bistveno prispevajo same čebele z dodajanje encimov in protimikrobnih peptidov. Za uspešno uporabo kateregakoli medu, tudi kostanjevega, v medicinske namene je nujno zagotavljati visoko kvaliteto pridelave brez mikrobnega in kemičnega onesnaženja. Z natančnejšim poznavanjem farmacevtskih učinkov posameznih snovi iz kostanjevega medu k celoviti negi ran lahko načrtujemo specifične pogoje pridelave in uporabe kostanjevega medu za pripravo ustreznih medicinskih pripomočkov.
Ključne besede
antioksidativna aktivnost, ekološki med, kinurenska kislina, pelodna analiza, onesnaženost medu, protimikrobna aktivnost |
![](Slike/PDF.png) Vpliv vojaških aktivnosti na ohranjanje vrstne pestrosti dnevnih metuljev na osrednjem vadišču slovenske vojske – poligon Poček
Tatjana ČELIK, Rudi VEROVNIK
Izvleček
V letih 2007 in 2019 je bil opravljen kvantitativni popis favne dnevnih metuljev v osrednjem delu vojaškega poligona Poček s ciljem primerjave stanja obeh vzorčenj ter ovrednotenja vpliva vojaških aktivnosti na pestrost favne dnevnih metuljev. S standardizirano metodo transektnega popisa na linijah, ki so vključevale vse za območje poligona reprezentativne habitatne tipe, smo v obeh letih skupaj opazili 73 vrst (2007: 62, 2019: 61), med njimi 11 ogroženih (2007: 9, 2019: 8). Favni obeh vzorčenj sta se značilno razlikovali v sestavi vrst, ne pa v vrstni pestrosti, povprečni populacijski gostoti vrst na posameznem transektu in povprečni populacijski gostoti vrst na poligonu. Različnost v sestavi favne je posledica vrstnega obrata ter sprememb v velikosti in prostorski razporeditvi populacijskih gostot vrst po transektih. Med
vrstami, ki se jim je populacijska gostota v 2019 zmanjšala v primerjavi z 2007 so prevladovale take, ki so imele v 2007 največje gostote v gozdnih vegetacijskih tipih; med vrstami, ki so v 2019 dosegale višje populacijske gostote kot v 2007 pa tiste, ki so bile najštevilčnejše na traviščih. To pomeni, da redne, vendar časovno in prostorsko neenakomerne vojaške aktivnosti predstavljajo heterogene motnje, ki vzdržujejo izjemno pester mozaik habitatnih tipov, v katerem imajo največjo naravovarstveno vrednost obsežni ekstenzivno vzdrževani suhi kamniti kraški travniki in suhi travniki v zgodnjih fazah zaraščanja. Vojaške aktivnosti tako pomembno prispevajo k ohranjanju biotske in krajinske pestrosti območja.
Ključne besede
dnevni metulji, transektni monitoring, vrstna pestrost, sestava favne, Lepidoptera |
![](Slike/PDF.png) Značilnosti rabe prostora in pomen krajinskih značilnosti za ponovno naseljene populacije Evrazijskega risa (
Lynx lynx)
Hubert POTOČNIK, Jaka ČRTALIČ, Ivan KOS, Tomaž SKRBINŠEK
Izvleček
Po izumrtju evrazijskega risa (
Lynx lynx
) v srednji in jugovzhodni Evropi
ob koncu 19. stoletja, so rise v 70. in 80. letih prejšnjega stoletja ponovno naselili v Alpe
in Dinaride, čemur je v zadnjih dveh desetletjih sledilo še nekaj nadaljnjih naselitev.
Vzpostavile so se razmeroma majhne in izolirane populacije, saj se njihova prostorska
razširjenost z naravno kolonizacijo ni bistveno povečala. V preteklih stoletjih se je
pokrajina v Evropi najbolj temeljito spremenila zaradi širjenja obsežnih urbanih in
kmetijskih površin ter posledično širjenja prometne infrastrukture. To je povzročilo
vse večjo razdrobljenost življenjskega prostora, zlasti za šibke dispergerje, kot je ris.
Zato se vse bolj povečuje potreba po večji povezljivosti genetsko izoliranih populacij,
zlasti v Alpah in Dinaridih, s čimer bi vzpostavili viabilno metapopulacijsko strukturo.
V prispevku predstavljamo pregled obstoječega poznavanja prostorskih zahtev in
vedenja evrazijskega risa ter izpostavljamo prednosti in slabosti uporabljenih metod
proučevanja. Poleg študij primernosti in povezljivosti habitata za risa je v prispevku
predstavljen tudi pregled značilnosti domačih okolišev in gibanja risov, vključno z
disperzijo. V prispevku predstavljamo model primernosti prostora za risa, ki je bil izdelan
za širše območje dinarske - jugovzhodno alpske populacije in primerjavo velikosti
domačih okolišev risov iz Slovenskega dela Dinaridov z drugimi populacijami risov
v Evropi. Prihodnji vidiki ohranjanja evrazijskega risa v Evropi bi morali vključevati
vpliv podnebnih sprememb, varovanje območij koridorjev med habitatnimi krpami,
zmanjševanje vpliva (zlasti) linijskih ovir (npr. avtoceste) in po potrebi »dopolnjevati
« disperzijo s premestitvami oziroma translokacijami osebkov, s čimer bi lahko v
prihodnosti vzpostavili viabilno panevropsko metapopulacijo.
Ključne besede
disperzija, domači okoliš, Evrazijski ris, fragmentacija,
Lynx lynx,
povezljivost prostora, primernost prostora, varstveno upravljanje |
![](Slike/PDF.png) Vpliv različnih dejavnikov okolja in vzorčenja na uspešnost genotipizacije vzorcev iztrebkov, zbranih na terenu: primer pri rjavem medvedu
Tomaž Skrbinšek
Izvleček
V članku je predstavljen učinek različnih terenskih pogojev in lastnosti
vzorca na uspešnost genotipizacije iztrebkov rjavega medveda, nabranih na terenu.
Ocenil sem uspešnost genotipizacije 413 vzorcev, zbranih v pilotni študiji v južni Sloveniji
ter uporabil statistično modeliranje za popravek motenja med spremenljivkami
in kvantifikacijo njihovih učinkov na uspeh genotipizacije. Uspeh genotipizacije so
najbolje pojasnili subjektivno ocenjena starost vzorca, mesec vzorčenja in vsebina
iztrebka. Tudi ko sem kontroliral moteče spremenljivke, je uspešnost z višjo oceno
starosti hitro padala, od 89 % (82 – 94 %) pri iztrebkih starih 0 dni na 33 % (19 – 52 %)
za iztrebke ocenjene kot stare 5 dni. Pomembna pojasnjevalna spremenljivka je tudi
mesec vzorčenja, saj so imeli iztrebki, zbrani v obdobju hiperfagije medvedov pozno
poleti in jeseni znatno višjo uspešnost (90 %, 78 – 96 %) kot iztrebki zbrani pomladi
in zgodaj poleti (66 %, 78 – 96 %). Ta učinek je bil izrazitejši za sveže kot za starejše
vzorce. Učinki različne prehrane so bili prav tako precejšnji, kar pa je za praktično uporabo
manjšega pomena. Neinvazivno genetsko vzorčenje je že postalo ključna metoda
za preučevanje prostoživečih populacij številnih živalskih vrst, zato postaja učinkovitost
takšnih študij vse bolj pomembna. Razumevanje učinka meseca vzorčenja nam omogoča
načrtovanje terenskega dela tako, da bo uspešnost genotipizacije kar najvišja. Po
drugi strani nam subjektivna ocena starosti iztrebka podaja dobro merilo uporabnosti
vzorca in nam omogoča prioritizacijo vzorcev ter odstranitev slabih vzorcev, preden
porabimo sredstva za njihovo analizo. To omogoča višji izplen uporabnih podatkov
glede na porabljena sredstva in delo ter lahko prispeva k boljšim rezultatom študije.
Ključne besede
genetika, molekularna ekologija, neinvazivno vzorčenje,
Ursus arctos
, uspešnost genotipizacije, vzorčenje iztrebkov |
|